Tidligere på Gotham...
Det er deg. Det er virkelig deg.
Å, nei! Hjelp meg!
Pingvinen. Han drepte bibliotekaren.
Jeg vil ikke drepe ham. Jeg vil ødelegge ham!
Du lovte dem Jerome. De vil se ansiktet hans!
Profeten er her!
Vi er Jerome!
Fikk du beskjeden? Vi jobber ikke for deg lenger.
Jeg skal sløye deg!
- Da dør Nygma. - De har Ed.
Da jeg sist levde, skulle jeg til å drepe Bruce Wayne.
Hvor er ansiktet mitt?
- Hva? - Oswald.
- Hvor er du? - Cane Chemicals.
Fort deg, Oswald. Vær så snill...
I kveld, Gotham, er det ingen regler.
Og når morgenen kommer... Da skal dere også bli gjenfødt.
Han er på kraftverket ved elva.
Få de utskuddene inn i burene.
Vi må finne Jerome.
Hei! Pass opp!
Hva med deg? Vet du hvor Jerome er?
- Hvor er han? - Hvor han er? Se deg rundt.
Han er overalt!
Kommer inn! Kom dere opp.
I kveld
har Gotham våknet!
Husk at Eds sikkerhet er det viktigste.
De som tok ham skal få betale når Ed er tilbake.
Ed?
Edward?
Ed?
Går det bra med deg? Si at det går bra med deg.
Det går bra med meg.
Selvsagt. Hvor er de?
Hvem våget å tro at de kunne legge hånd på deg?
Jeg er alene.
Kom du deg unna?
Ja, du gjorde det, ikke sant? Din rakker!
- Er det flere her? - Hva? Hvordan det? Nei...
Bare lurte på om jeg måtte lade på nytt.
- Jeg forstår ikke. - Jeg vet det.
Det har vært halve moroa.
Jeg beklager, jeg...
Hva er det som skjer? Ble du ikke bortført?
Ikke med mindre det teller å bortføre seg selv.
Kjenner du den igjen?
Hvorfor skulle du det? Jeg tviler på at du gjorde det selv.
Den bilen tilhørte Isabella.
Hva du nå enn har hørt...
Jeg vet det var deg.
Isabella betydde alt for meg, og du tok henne fra meg.
Og nå har jeg tatt alt fra deg.
Nesten alt.
Du har fortsatt livet i behold,
men det ender i kveld!
Hør etter, borgere. Ingen skal oppholde seg i gatene...
Det er innført portforbud i Gotham City inntil videre.
Ser ut til at dommens dag kom tidligere enn forventet.
Hvis situasjonen forverrer seg, kan vi bli nødt til å gå inn.
Byen kommer til å bøye seg.
Gi Gotham-politiet en sjanse.
Din tillit til ham er rørende.
Og muligens farlig.
Vi har fått meldinger om opptøyer på vestsiden
og utbredt plyndring i villastrøkene.
En mobb med kultmedlemmer har tatt over Anders Park,
katedralen i Gotham... Dyrehagen?
Greit. Send enheter til vestsiden.
Sørg for at de får opprørsutstyr. Noe nytt om Jerome Valeska?
Ikke ennå.
Gi beskjed så snart han dukker opp.
Greit.
Strømmen kommer ikke tilbake i kveld. Kanskje i morgen.
Dette bare vokser. Det er ikke bare kulten lenger.
Vanlige borgere følger Jerome.
Og Cobblepot har forsvunnet.
Det er ingen som har ledelsen i Rådhuset.
Men det kan faktisk være bra.
Vi må finne Jerome. Han er symbolet.
Hvis vi får tak i ham, kan vi kanskje begrense dette.
Hvordan skal vi greie å finne ham?
Byen er en diger, brennende søppelcontainer.
Jerome sa han ville mørklegge byen
så folk kunne gjøre som de ville.
Han vil ikke gå glipp av det. Så hva vil han ha?
En valp? Hva faen vet jeg? Jeg har ikke snakket med ham.
Nei. Men det gjorde Lee.
Ja?
Faren min viste seg for meg.
Jeg så ham.
Nei.
Du så en mann som jeg traff i Indian Hill.
Knallgod til å etterligne folk.
Du skjønner,
hvordan skal jeg si dette?
Spøkelser fins ikke.
Men min fars levninger? Stjal du dem fra graven hans?
Jepp. Ikke vær redd.
Han har fred nå.
Jeg la levningene hans forsiktig ned i en søppelcontainer bak en restaurant.
Du var sint. Jeg forstår det. Jeg tilgir deg, til og med.
Men å drepe meg løser ingenting.
Så du innrømmer å ha drept Isabella.
- Greit. Er det det du vil ha? - Ja!
Jeg tilstår at jeg fikk henne drept.
Men vet du hva? Du burde takke meg.
Vi vet begge hva som ville skjedd, hadde jeg ikke gjort det.
Ja!
Jeg kunne hatt et liv sammen med kvinnen jeg elsket.
Jeg kunne vært lykkelig.
Nei. Du ville ha drept henne.
Slik du drepte den andre. Du hadde ikke kunnet noe for det.
Og etterpå ville du ha hatet deg selv.
Vel,
det får vi aldri vite, gjør vi vel?
Jeg gjorde det av kjærlighet.
Hva?
Jeg gjorde det fordi jeg elsker deg.
- Det burde du vite. - Hold munn!
Kjærlighet handler om offer.
Det handler om å sette en annens behov og lykke foran en selv.
- Vær så snill. - Sannheten er
at du ville ofret hvem som helst for å redde ditt eget skinn.
Til og med meg. Nå.
Hvis du ser opp,
vil du se en kjele med sterkt etsende syre
som for øyeblikket holdes på plass av denne lenken.
Når isen smelter, vil lenken løsne,
og karet med syre tipper rundt.
Du skjønner tegningen.
Vær så snill, jeg kan forandre meg.
La oss si at du har rett.
Det at jeg elsker deg, beviser at jeg kan forandre meg.
Bare gi meg en sjanse.
Du vet like godt som meg at en mann som skal dø
sier hva som helst for å redde livet. Og du forandrer deg ikke.
For du kan ikke.
Jeg hadde tenkt at du skulle få si hei til Isabella,
men jeg tror du skal et helt annet sted.
Farvel.
Ed!
Det er alt jeg kan gjøre.
Takk.
Hvordan går det på akuttmottaket?
Mange som kommer fra Gotham General.
Hva vil du?
Da Jerome våknet, sa han noe?
Han ville ha tilbake ansiktet sitt.
Nei. Noe som kunne indikere hvor han skulle?
- Hva planen hans var? - Vi bare oppdaterte.
Om å våkne til live igjen. Kulten.
Han spurte om vi fortsatt var sammen.
Jeg sa at du drepte mannen min på bryllupsnatta vår.
Og han syntes det var vittig,
så det er noe dere kan ha til felles når du finner ham.
Han sa ikke hva han skulle.
Han snakket om Galavan, da han døde.
Og så nevnte han...
- Hva da? - Bruce.
Han sa det siste han husket,
var at han skulle drepe Bruce Wayne.
Ring Alfred. Si at jeg er på vei.
- Jeg tenner stearinlys. - Flink gutt.
Jeg sjekker om det fortsatt er liv i den gamle generatoren.
På denne tiden av døgnet?
Alfred?
Du store min.
Se så stor du har blitt.
Går det bra med deg?
Det går bra.
Fint sted du har her. Leier du?
Hva vil du?
Pass den holdningen din.
Tenåringer, ikke sant?
Jeg husker den tiden.
Mange nye, spennende følelser strømmende gjennom kroppen.
Lyst til å drepe alle en så.
Du. Gi meg.
Jeg kommer aldri til å forstå smaken til rike folk.
Den er verdiløs. Faren min fant den på loppemarked.
- Den har affeksjonsverdi. - Godt forsøk.
Den er tung.
Dyr, antar jeg. Det ville være synd og skam om jeg...
Nei! Ikke...
Mer hardfør enn jeg trodde. Uansett.
I svarte helvete.
- Jeg spurte deg hva du ville. - Stemmer. Beklager.
Hodet er fortsatt litt tregt etter oppvåkningen.
Jeg er her fordi jeg skal drepe deg.
- Hvorfor det? - Vel,
det er det siste jeg husker jeg ville gjøre.
Det har gnaget i meg helt siden jeg våknet.
Tanken på å kutte over den pene, rosa halsen din.
Det skal nok klarne hodet. Hva syns du?
- Ikke... - Jeg husker den kvelden.
Da du tok over veldedighetsballet. Du var litt av en artist.
Takk. Alltid hyggelig med anerkjennelse.
Og du skal bare drepe meg her.
Det er i grunn skuffende.
Hva mener du?
Etter all den opphausingen, du som våkner til live,
mørklegger Gotham,
vil ikke det å drepe meg her oppvise særlig...
Schwung? Stil? Bravur?
Kom igjen, gutt, spytt ut. Jeg tåler det.
- Jeg er Bruce Wayne. - Det er jeg klar over.
Jeg er den herskende eliten.
Bedriften min er maskinen som holder Gotham i gang.
Å drepe meg burde ha vekt.
Og så sier du at ingen får se det?
Sier du at jeg trenger et publikum?
Jeg vet du bare prøver å vinne tid så du kan unnslippe.
Men du har likevel et poeng.
Gjør dere klare, gutter. Dette showet skal ut på tur.
Og jeg vet nøyaktig hvor. Kom.
Ikke du, gamle ørn.
Prinsen av Gotham fortjener en offentlig død.
Butleren hans? Tror ikke det. Drep ham.
- Nei! - Bruce!
Det er dette du har trent for.
Du greier deg fint på egen hånd.
Vi ses igjen.
Fortsett, gutt.
Merkelig intimt. Kom igjen.
Prøv å unngå å få blod på sofaen.
Jeg henter den kanskje.
Hjelp!
Hjelp meg!
- Hjelp! - Hallo?
Her borte!
Takk og lov.
Det haster! Slipp meg løs! Fort deg!
- Hva gjør den bilen her? - Spiller det noen rolle? Slipp meg løs.
- Du ser kjent ut. - Å, ja.
Jeg er Gothams borgermester.
Så slipp meg løs.
Og jeg lover rikelig belønning.
Det er virkelig deg. Selveste borgermesteren.
Ja! Ikke bare stå der, få meg vekk herfra!
Jeg vet ikke.
- Hva har du gjort? - Hva?
Jeg kommer til å dø mens jeg hører på denne idioten.
- Bare kutt tauene! - Ok.
Å, Gud.
- Fort deg! - Ja.
Greit, kom igjen. Hva venter du på?
Har du det travelt med å dø, gamle mann?
Hvem skal drepe ham?
- Jeg gjør det. - Hva? Dere tre?
Dere tre måtte bli igjen for å ta ut søpla?
Du, herr Maskingevær med rustning,
skyte meg i panna?
Hva med deg, du med brekkjernet?
Knuse skallen på meg? Og hva med deg, herr Machete?
Kom an, Solstråle, ikke vær sjenert.
Mora di var ikke det. Raska på.
- Hvem snakker du til, gamle mann? - Meg.
- Hvor er Bruce? - Den galningen Jerome tok ham.
Nei, vær så snill.
SPILL TIL DU VINNER
Ta ham. Knus henne.
Ta den gamle dama. Kom igjen.
Den feite fyren. Gjør en innsats.
Vel, dette begynner bra.
Hva sier du, Bruce?
Skal vi ha det litt gøy før hovedattraksjonen?
Bullock sjekker tipstelefonen.
Du sa Bruce greide å overtale Jerome
til å drepe ham foran publikum?
Ja, han prøver å vinne tid.
Jeg ville vært stolt, om jeg ikke hadde vært så redd.
Byen har blitt gal.
Ned. Inn. Hold munn.
Jeromes følgere har tatt over steder over hele byen, så
problemet er ikke å finne et publikum.
- Spørsmålet er hvor. - Vi har ham.
De er i Anders Park, i katedralen,
i dyrehagen, de har tatt over Hillside-konservatoriet,
tinghuset og Boardwalk-sirkuset.
Jerome vokste opp i et sirkus.
Få alle enheter til å møte oss der.
Jeg sender melding underveis.
Jeg må være ærlig med deg,
du er ikke akkurat verdens morsomste klovn.
Men...
Det kan vi ordne.
Klapp igjen, du store baby.
La oss snu den geipen rundt.
Gabe!
Vi må finne Ed Nygma og drepe ham!
Gabe, hvor...
Apene dine stakk.
Hva var det du ville si om Nygma?
Det er visst ikke bare vi som vil kverke fyren.
- Hvor er han? - F...
Unnskyld, hva sa du? Snakk høyere.
- Hva gjør dere i mitt hus? - Det vi vil.
Du er ferdig, Oswald. Hvor er Nygma?
Jeg vet ikke.
Tenk.
- Hva? - Jeg sa tenk!
Jeg hørte deg. Var bare overrasket over at du kunne ordet.
Apropos ord. Har du noen siste?
Babs sier han ikke må drepes før vi har Nygma.
Jeg jobber ikke for Barbara Kean.
Slutt å late som at du er noe annet enn en håndlanger.
Ja, du pleide å være et navn i Gotham,
men den tiden er forbi!
Husker du da jeg satte en kniv i ryggen på moren din?
Det var grusomt, var det ikke?
Hun gråt, blødde ihjel, du holdt henne mens hun døde.
Og du gjorde aldri noe med det.
Ennå.
Nei. Du hadde sjansen til å drepe meg.
Slutt å sette oss opp mot hverandre.
Vi tar ham med oss.
Hvis du tror jeg drar noe sted sammen med deg...
Du vet at du må bære ham nå, vel?
Pokker og.
Jeg bommet.
Fins det en plan i all denne galskapen?
Disse folkene vil ikke ha en plan, de vil ha en unnskyldning.
En mor som drømmer om å kvele sitt eget barn.
Ektemann som har lyst til å stikke kona med kniv.
Det eneste de vil ha, er noen som sier...
"Gjør det."
Drep dem. Det spiller ingen rolle.
Det gjør ikke det.
Jeg elsker dette spillet. Én, takk.
Du, min herre.
Nei. Vær så snill. Nei.
- Du slipper ikke unna med det. - Har allerede gjort det. Hysj nå.
Trenger å konsentrere meg.
Noen få galninger kan ikke holde byen som gissel for alltid.
Vel, åpenbart.
Så hva er poenget?
Poenget
er at alle disse folkene her ute som plyndrer, stjeler, dreper...
Det er de folkene som vasker bilen din, skjenker kaffen din,
tar ut søpla di.
Og hva skjedde i det øyeblikket strømmen gikk?
De viste sine sanne ansikt.
De viste hvor raskt de ønsker å åpne
de rike gutteårene dine og bade i det blå blodet ditt.
Det er poenget.
Det er ikke sant.
Det fins gode mennesker i Gotham.
Som hvem da?
Sauene som låste dørene sine og gjemte seg under senga?
Innse det, gutt.
Gotham har ingen helter.
- Nei! - Vent.
Hei.
Juks!
Han dyttet meg, så du det?
Vil du drepe noen? Så la oss komme i gang. Kom igjen.
Du er så kjedelig.
Nei!
SLIPP EN DUST
Å. Beklager. Du.
Gjorde det vondt?
Ikke så mye.
Prøv du.
Slutt!
- Slutt! - Greit.
Nok tidsfordriv. Til hovedattraksjonen.
- Hvor blir det av forsterkningene? - Er her om to minutter.
De ble forsinket av nye opptøyer på vestsiden.
- Vi kan ikke vente. - Greit.
Så vi går inn,
finner Bruce, får ham i sikkerhet. Så går vi etter Jerome. Klare?
Ikke egentlig.
Vi vet hvorfor vi er her.
Her kommer Jerome! Alle sammen!
Hør, hør! Kom nærmere.
Forestillingen skal straks begynne!
La meg høre det.
Kom igjen.
Hold kjeft!
Bedre.
Jeg tror vi alle kan være enige om at kvelden har vært en dundrende suksess.
Vi fikk denne byen i kne.
Så hvordan takke den beste kulten av fanatikere
en messias som meg kunne ønske seg?
Jeg gir dere...
Signal!
Jeg gir dere høydepunktet i festlighetene våre.
Milliardær-prinsen av Gotham,
Bruce Wayne!
Så hva sier du, Bruce?
Skal vi ende kvelden med et pang? Eller enda bedre, et smell?
Smell!
Greit.
Hva kommer nå?
Død ved tusen kutt. Veldig poetisk. Jeg liker det.
Så fint.
Traff spikeren på hodet.
Ok, folkens, dette er veldig viktig,
uansett hva dere gjør, må dere definitivt prøve dette hjemme.
Helst på et familiemedlem.
Ja.
- Klar, partner? - Å, kjære vene.
Stormtroppen kom nettopp. De går inn.
Kriminalbetjent Gordon!
Du kom akkurat i tide for den store finalen.
Ingen rører seg!
Finn ham. Jeg finner Jerome.
Så.
Her er vi.
Jeg antar jeg undervurderte deg, Barbara.
- Det er skjønnhetens forbannelse. - Hvordan gikk det?
Du fant ut hva som skjedde med Eds bibliotekar,
- vendte ham mot meg. - Det var ikke vanskelig.
Og sammen pønsket dere ut en plan om å ødelegge alt jeg skapte,
- og drepe meg? - Mer eller mindre.
Og jøss, som du beit på.
Jeg håper du er lykkelig ved enden av bordet.
Bordet er mer eller mindre forsøplet med gamle, døde menn,
men hei, det er et sted en kan vokse.
Og nå som du har fått det du ville ha, trenger du ikke Ed lenger.
Du store. Det tok ikke lang tid.
Jeg anser det som et begrenset partnerskap som må oppløses.
Så jeg hjelper deg med å finne Ed,
og ting vil gå bedre for meg. Hvis ikke, dreper du meg.
Sånn, omtrent?
Ja.
Bruce. Hvor er du?
Kom ut, gutt. Jeg skal ikke gjøre deg noe vondt.
Bruce, kjære.
Brucey.
Du ødela showet mitt.
Å gjemme seg gjør det bare verre.
Jeg gjemmer meg ikke. Jeg ville du skulle følge etter meg.
Du skal få betale for det du har gjort.
Du skal ringe Ed.
Si at du lever. Si...
Å, jeg blåser i det. Men finn ut hvor han er.
- Hvorfor ringer ikke du? - Han er ikke dum.
Han vet at nå som du ikke lenger er
lederen for underverdenen eller noe annet,
trenger vi ham ikke lenger. Nå er det vår tur til å regjere.
Du vil forstå det om jeg føler meg tvunget til å nekte.
Gi meg fem minutter, så nekter han ikke.
Jeg kunne gjort det på tre.
- Hvorfor må du gjøre det der? - Hva da?
Disse meg sånn foran andre.
- Jeg sa bare at... - Kan dere to holde munn?
Gi opp Nygma, og redd ditt eget skinn.
Lev for å elske én dag til. Hei.
Jøss.
Hva er det? Du har et rart uttrykk i fjeset.
Rarere enn vanlig.
Du har rett.
- Jeg burde ønske ham død. - "Burde?"
Oswald,
du elsket ham, og han forrådte deg.
Jeg er ikke sikker på det.
- At jeg elsket ham. Ikke egentlig. - Hva?
Ed hadde rett.
Jeg trodde jeg elsket ham
fordi han så meg slik ingen andre hadde gjort.
Men jeg drepte Isabelle.
Jeg tror hun heter Isabella, men fortsett.
Fordi jeg ikke ville dele ham.
Ed sa at kjærlighet er offer.
Jeg skulle ha ofret min lykke til fordel for hans.
Jeg greide ikke det.
Men nå er jeg klar.
Jeg ringer ikke til Ed.
Jeg lar deg ikke gjøre ham noe vondt.
Så du vil heller dø enn å oppgi mannen som prøvde å drepe deg?
- Ja. Er ikke det vilt? - Jo.
Det er det.
Du var visst ikke så smart som du trodde.
Han oppga deg ikke, tross alt.
Er dere sammen om dette?
Hvorfor?
Fordi jeg ikke bare ville ta alt du hadde.
Jeg ville ta det du trodde på.
Jeg ville at du skulle dø,
vitende om at du ikke var i stand til å elske et annet menneske.
Men jeg kan det. Jeg beviste det nå nettopp, ikke sant?
Betyr det at jeg har bestått?
- Ed? - Jeg...
Vet ikke hva det betyr.
Jeg må bare si,
dette er mye gøyere enn jeg hadde forventet.
Vi er et bra team, du og jeg.
Du drepte Alfred.
Er det dét dette dreier seg om?
Er alle rike unger så intime med butleren sin?
Dette handler om å gjøre det som er rett.
Vil du være helt?
Vet du hva, kompis, jeg skal gi deg en sjanse til å slåss.
La oss gjøre dette mano y mano, min lille conquistador.
Kom igjen.
Hva slags helt takler folk bakfra?
Få det ut. Sånn ja.
Sånn ja. Få det ut.
Få det ut.
Gjør det.
Bruce!
Gjør det!
Alfred.
Bruce!
Jeg trodde du var død.
Du blir ikke kvitt meg så lett, gjør du vel?
Bak deg!
Nyheten om arrestasjonen av Jerome sprer seg fort.
Det er allerede roligere i gatene.
Så snart legene har satt ansiktet hans på igjen, sendes han til Arkham.
Skulle du ønske jeg hadde skutt ham?
Han ville nok bare ha stått opp fra de døde igjen.
Antakeligvis.
Du kan i det minste si at du slo trynet av en mann.
Det er da noe?
- Jim? - Beklager, hva?
Kom igjen. La meg spandere frokost.
Det skal sies,
klovnesminken var langt mer skrekkinngytende
enn skadene under.
Har jeg fortalt deg at jeg ikke liker klovner?
Om noen få dager...
Er du ditt gamle jeg igjen. Garantert.
Skal du fortelle meg hva som skjedde?
Da Jerome tok meg,
trodde jeg de kom til å drepe deg.
Skal jeg si deg hva jeg tenkte?
Jeg tenkte på hvor stolt jeg var over deg. Over den mannen du har blitt.
Jeg drepte ham nesten.
Ja, men du gjorde det ikke, gjorde du vel? Du kontrollerte sinnet ditt.
Det var ikke bare sinne.
Etter alt Jerome hadde gjort,
etter all smerten han hadde forårsaket,
var tanken på å drepe ham...
- Det føltes... - Riktig.
Ja.
Det føltes som rettferdighet.
Det går en svært fin grense
- mellom rettferdighet og hevn. - Jeg vet det.
Men det betyr ikke at den ikke fins.
Nei, det gjør det ikke.
Jeg visste hvor grensen gikk i kveld.
Jeg krysset den ikke.
- Vel, det er første regel. - Hva mener du?
Jeg trente deg opp så du kunne forsvare deg selv.
Vi har gått langt forbi det nå, har vi ikke?
Men hva er all denne treningen til for? Hva skal du gjøre med den?
- Jeg vet ikke. - Ikke jeg heller.
Men hvis du skal fortsette,
må du ha regler.
Regler du ikke kan eller vil bryte.
Uansett grunn, uansett omstendigheter.
Jeg skal ikke drepe.
Si det igjen.
Jeg skal ikke drepe.
Så la oss sette i gang.
I kveld var det nære på.
Vi kunne ha mistet Gotham for godt.
Vi skal snart handle, og du vil bli tilkalt.
Jeg har gjort en fabelaktig jobb med å fjerne arrene.
- Er du rede? - Ja.
Men jeg skjønner fortsatt ikke hvordan jeg kan redde Gotham.
Frykt aldri.
Du er bare en del av planen.
Er du sikker på dette?
Du vet hva som må skje hvis han nekter.
Ja.
Ingen avviser The Court.
- Onkel Frank? - Hei, Jim.
Lenge siden.
Ed, jeg elsker deg.
Jeg vet at du vet det nå.
Så du må høre på meg når jeg sier til deg
at gjør du dette, vil det endre deg.
- Jeg har drept før, Oswald. - Ikke sånn som dette.
Dette vil ikke være et affektdrap eller selvforsvar.
Dette vil være et kaldblodig mord på en du elsker.
Jeg elsker deg ikke.
Du trenger meg.
Slik jeg trenger deg.
Du kan ikke ha det ene uten det andre.
Du drepte Isabella.
- Poenget er... - Det er poenget!
Du kan ikke snakke deg ut av dette.
Jeg har villet at du skulle lide slik jeg har lidd.
Du drepte henne. Så du skal dø.
Da jeg traff deg, var du en nervøs, skvetten taper.
Du var et null!
Jeg skapte Edward Nygma!
Og jeg er den eneste i verden som virkelig ser deg slik du er.
Hva du fortsatt kan bli.
Du kan ikke gjøre dette.
Hører du på meg?
Jeg hører.
Si noe.
Jeg elsket henne.
Og du drepte henne.
Oversatt av: Sissel Johanne Drag